De hadde skreket til hverandre i to timer, som vanlig.
Så hørte de hagla bli avfyrt, begge løp.
- Et pasjonsdrap. - Ja.
Se all den pasjonen på veggen der.
Dette er fri arbe'. Bortsett fra papirarbeidet.
- Så ungen det? - Hva?
- Ungen? - Hva slags spørsmål er det?
Vi blir glade når du slutter, Somerset. Alle disse spørsmålene.
"Så ungen det?" Hvem faen bryr seg?
Han er død. Kona drepte ham. Alt annet har ikke vi noe med.
Etterforsker Somerset?
Jeg er etterforsker Mills.
Kom for tjue minutter siden, og så dumpa dem meg her.
Hør... Mills? Vi finner en bar og snakker.
Kunne tenkt meg til stasjonen. Så jeg får komme meg på plass.
- En ting, da vi snakket sammen. - Ja?
- Hvorfor her? - Jeg skjønner ikke?
Alt dette bryderiet for å bli overført.
Det var det jeg lurte på.
Samme grunn som deg, den du hadde før du ville slutte.
- Du har nettopp møtt meg. - Jeg skjønner ikke spørsmålet.
Det er enkelt. Du kjempet faktisk for å komme hit.
- Aldri sett noe lignende. - Tenkte jeg kunne utrette noe.
Kult om vi ikke starta med å sparke hverandre i balla.
- Du bestemmer. - Ja.
Jeg vil at du følger med, og hører etter. Greit?
Jeg var ikke dørvakt. Jeg har fem år i drapsavsnittet.
- Ikke her. - Det skjønner jeg.
I de neste syv dagene, så gjør meg den tjenesten å huske det.
7YV
Mandag
En gang til?
Jeg trodde vi flyttet hit for å slippe krisejobbing?
Serpico må stille, han.
Kanskje du vil ha vekk litt søvn fra øyet, Serpico.
- Fikk du det? - Fikk det.
Kaffe?
Intet er rørt. Alt er sånn jeg fant det.
- Hva er dødsøyeblikket? - Som sagt, jeg har ikke rørt noe.
Men han har hatt trynet i spagettien i 45 minutter.
Ingen har brydd seg med å sjekke etter livstegn?
Stammer jeg? Karen puster ikke annet enn spaghettisaus.
- Er det sånn man jobber her? - Unnskyld meg.
Sitter i egen piss og drit. Er'n ikke dau vill'n reist seg.
- Ålreit. - Takk, konstabel.
Takk skal du ha.
Jeg undres.
Hva var poenget med krangelen du holdt på å starte nå?
Hvor mange ganger har geniet funnet lik som ikke var døde.
Glem det.
Noen får ringe Guinness. Jeg tror vi har en rekord her.
Heller interiørmagasinet.
Spaghettisaus
- Hvem sa at dette var mord? - Ingen.
Hjertet må være på størrelse med en nedlagt skinke.
Er ikke dette et slag... Jeg veit ikke.
Hva sier du til det.
Vi hadde en sak en gang...
Fyr dau på bakken, kniv i ryggen. Drap, ikke sant?
Faen!
Stor livsforsikring involvert.
Så fyren tok knivspissen og stakk den i ryggen på seg.
Han må ha vært skrudd, for det var mange stikk.
Vennligst vær stille.
- Vent litt. - Hva?
- Det er en bøtte her. - Hva er det i den?
Å gud! Jævla spy.
- Noe blod i det? - Jeg så ikke noe. Se selv.
Tror du det er gift?
- Nydelig. Veldig koselig. - Tror du det er gift?
Rettsteknisk venter utenfor.
- Det er kanskje ikke plass her. - Plass er det. Problemet er lys.
Etterforsker Mills, gå og hjelp konstablene med å roe naboene.
- Hva? - Og send inn rettsteknisk.
- Han er død. - Takk skal du ha, doktor.
Sett rullebladet mitt, alt jeg har gjort?
Niks.
Jeg har gjort dør-til-dør, patruljert. All den dritten, lenge.
På skiltet mitt står det "Etter- forsker". Samme som på ditt.
Jeg tok en avgjørelse.
Jeg måtte ta i betraktning åstedets integritet, -
- ikke hvorvidt du fikk nok tid i felten.
Hei, dø...
Bare ikke ronk med meg. Det er alt jeg ber om.
Han har vært død lenge, og det er ikke gift.
Å dæven. La seg forfalle slik?
Det måtte fire portører til for å få ham opp på bordet.
- Åssen kom tjukken ut av døra? - Selvsagt holdt han seg inne.
Se størrelsen på magesekken. Det rare er at den strekker seg.
Se på størrelsen på åpningen fra spiserøret, der maten...
Jeg ser det, men det sier meg ingen ting.
Han har merker etter utvidelser på tolvfingertarmen.
- De indre veggene er sprukket. - Han spiste til han sprakk?
Ikke egentlig, ikke helt. Han fikk indre blødninger.
Bloduttredelser i både den rette bukmuskelen -
- og de tversgående bukmusklene.
- Han døde av å spise? - Ja og nei.
- Hva med blåmerkene her? - De er jeg ikke sikker på ennå.
- En pistol presset mot hodet? - Hvis den ble presset hardt nok.
Fytti grisen, ja. Merkene i pannen passer til en munning.
Mine damer og herrer, vi har nå et drap.
Morderen satte en bøtte under og serverte videre, tok seg tid.
Det kan ha tatt over tolv timer.
Spiserøret var hovent, muligens etter anstrengelsen.
Og han svimte av.
Da sparket morderen ham, og da sprakk han.
Sadistisk kødd.
Vil du drepe noen, kjører du forbi og skyter ham.
Du tar deg ikke tid til å gjøre dette.
Hvis det ikke er meningen.
En fyr liker ikke tjukken og torturerer ham, enkelt.
I handleposene fant vi to kvitteringer. Morderen stoppet, -
- dro tilbake til butikken. - Og?
Det er hans greie. Jeg har vært ute i regnet i hele dag.
- Dette er begynnelsen. - Vi har én død fyr, ikke tre.
Intet motiv.
Ikke få den digre hjernen din til å koke på dette nå.
- Jeg vil settes på noe annet. - Nådda.
Hva er det du snakker om?
Jeg vil ikke ha dette som siste oppdrag. Det vil ta en evighet.
Du slutter om seks dager. Du har gått fra uløste saker før.
De sakene var så nær løsning som de kunne bli.
- Får jeg si det som det er? - Vi er venner her.
Dette er hans første oppdrag.
Jeg visste det. Dette er ikke mitt første oppdrag, din pikk.
- Det er for tidlig. - Du kan si driten direkte til meg.
Det er for tidlig for deg.
Avdelingssjef, kan vi snakke sammen på tomannshånd?
- Dette er en personlig sak... - Bare klapp i, Mills.
Jeg har ingen andre til å sette på dette, og det vet du.
- Du kan ikke bare bytte. - Gi den til meg.
Han vil av, faen heller. Ha det.
- Gi saken til meg. - Jeg setter deg på noe annet.
Stikk nå, Mills.
Sorry, du sitter i klisteret med å klare opp tjukken.
Tirsdag
Drap har fått en fin adresse. Advokat funnet drept!
Ro dere.
Ålreit, ro dere nå.
Jeg svarer på spørsmål i ti minutter, punktum.
Spørsmålene stilles på rolig, fornuftig vis, eller jeg går.
Etterforsker? Kan jeg få et øyeblikk?
Jeg snakker ikke om detaljene ved denne saken, så ikke spør.
- Har dere noe til meg? - Ingenting ennå, sjef.
Gå og ta dere en kaffe, hva?
Vi drar til sentrum. Advokat Eli Gould er funnet drept.
Statsadvokat Martin Talbot holder pressekonferanse.
Det er tåpelig og fornærmende. Det er ingen konflikt.
Insinuasjonene er grunnløse.
Jeg har snakket med politiet, og de forsikret meg om -
- at de har sine beste folk på saken.
Dette vil bli et paradeeksempel på raskt rettsarbeld.
Grådighet
Unnskyld meg, George.
Kom inn.
- Har du hørt nyhetene? - Niks, det har jeg ikke.
Eli Gould ble funnet drept i dag tidlig.
Noen brøt seg inn på kontoret og bløgget ham til døde.
Skrev "grådighet" på gulvet.
- Grådighet? - Ja, med blod.
- Mills leder etterforskningen. - Unnskyld meg.
Ikke gjør det, er du snill.
Bra for ham.
Hva skal du ta deg til der ute, Somerset?
Jeg skal jobbe, kanskje på en bondegård. Fikse på huset.
Kjenner du ikke følelsen?
Du kommer ikke til å være en spaner lenger.
Det er hele ideen.
Jeg tror ikke du slutter. Du kan ikke forlate alt dette.
En fyr går tur med hunden. Blir overfalt.
Klokka og lommeboka stjeles.
Og mens han ligger hjelpeløs på fortauet, -
- stikkes øynene ut på ham.
Dette skjedde i går kveld, ca. Fire kvartaler unna.
Jeg leste om det.
- Jeg skjønner det ikke lenger. - Sånn har det alltid vært.
- Kanskje du har rett. - Du er skapt til denne jobben.
Kanskje jeg tar feil.
Obdusenten sendte ned dette. Fant dem i magen på tjukken, -
- blandet med maten. Ser ut som små biter av plastikk.
Sett dem på pulten.
De ble foret ham.
Gud bedre.
Forslukenhet
Funnet bak kjøleskapet i fedme-drapssaken.
"Lang er den vei, og hard, som fra helvete fører mot lys."
Det er fra Milton. "Det tapte Paradis."
- Ålreit, jeg er forvirret. - Betyr at dette er begynnelsen.
Sto bak samme kjøleskap,
Det er syv dødssynder. Forslukenhet.
Grådighet.
Dovenskap, vrede, stolthet, begjær og misunnelse.
- Syv. - Vent litt nå.
Det er ikke min pult engang.
Du kan forvente fem til.
- Vent litt nå. - Jeg kan ikke starte på dette.
- Somerset. - Han ville ha dem.
- Pokker! - Jeg er i full gang, allerede.
Hvor hen?
Langt vekk herfra.
- Bare noe jeg må slå opp. - Okei. Sitt hvor du vil.
Åssen går det med dere?
Hællå, Smiley.
- George, kortene blir kalde. - Plikten kaller.
Mine herrer, jeg fatter dere ikke.
Alle disse bøkene, en verden av viten, og hva gjør dere?
Dere spiller poker hele natta.
- Hei, vi har kultur, vi. - Ja, vi driter kultur.
Er dette kultur nok for deg?
Dante, den guddommelige komedie
Offer tvunget til å skamfere seg selv
Du bør kanskje sjekke disse bøkene angående dødssynder.
Dantes Skjærsild. Canterbury Tales.
...rødt av hans blod.
Alle barn slått i hjel!
Vet du, Smiley, du kommer til å savne oss.
Mulig det.
Oversikt over Dantes inferno.
Det jordiske paradis.
Onsdag
Faens Dante. Jævla diktskrivende soperdritt!
Kødd!
Bra jobba, konstabel.
Takk Gud.
Åi, beklager. Jeg skal flytte meg.
- Vil du ha stolen din? - Bare ta den.
- Telefonen. - Den følger med kontoret.
Kjære, alt i orden? Er det noe galt?
Fjolset, jeg sa at du ikke skulle ringe meg på jobben.
Ja. Hvorfor?
Hvorfor?
Okei.
- Det er min kone. - Unnskyld?
Hun vil gjerne snakke med deg.
Dette er etterforsker Somerset.
Hyggelig å snakke med deg også.
Takk for tilbudet, men...
I så fall er det meg en glede. Ja, tusen takk.
Ha det.
Kjære, hva...
Vel? Hva?
Jeg er invitert på sen kveldsmat hos dere. Jeg sa ja.
- Hos oss... En gang til? - I kveld.
Hei, karer.
- Hei, tufsen. - Hei, idioten.
- Dette er Tracy. - Hallo.
Hyggelig å treffe deg. Jeg har hørt masse om deg.
- Bortsett fra fornavnet. - William.
Det er et fint navn, William. William, møt David.
- David, dette er William. - Ålreit, bare et øyeblikk.
- Åssen har ungene det? - De er på rommet, kom inn.
Snille bisker.
Åssen har de fine biskene det? Står til, smukka?
- Lukter godt. - Hva?
Å, ja. Jeg mener, takk.
Finn deg en stol, hvis du vil. Vil du ha en drink?
Nei takk, jeg venter litt.
Legg den hvor som helst. Beklager rotet. Vi pakker ut ennå.
Dere var skolekjærester?
Ganske teit, ikke sant?
Vet du hva?
På første stevnemøtet skjønte jeg at det var ham jeg ville ha.
Virkelig?
Han var den morsomste fyren jeg noensinne hadde møtt.
Nesten sjeldent i våre dager.
Jeg mener, å være så engasjert i hverandre.
Å, bare slapp av. Jeg tar den av ved bordet.
Hvor ofte jeg enn ser revolvere, venner jeg meg ikke til dem.
Samme her.
- Hvorfor er du ikke gift? - Tracy. Faen heller.
Det var nært på, en gang. Det skjedde bare ikke.
Det forbauser meg. Det gjør det virkelig.
Vel...
Alle som er litt sammen med meg synes jeg er ubehagelig.
- Bare spør mannen din. - Så sant. Så absolutt sant.
- Hvor lenge har du bodd her? - For lenge.
Åssen liker dere det?
Det tar tid å finne seg til rette. Det blir nok bra.
Du blir bedøvd etter en stund.
Alle byer har ting som...
- Undergrunnen. - Det varer bare litt til.
Denne megleren. Jævla møkka... Unnskyld, kjære.
Han viste oss stedet et par ganger.
Han var effektiv. Tracy likte ham veldig godt.
Så lurte vi på hvorfor vi bare var fem minutter i slengen.
- Det fant vi ut første kvelden. - Hjemmets lune, vibrerende rede?
Beklager.
Jada, bare le av det.
Skjønner ikke hvorfor dere ler.
Greit, det holder.
Han kom seg inn i bygningen før kontoret stengte.
Gould jobbet kanskje overtid?
Sikkert. Han var største forsvars- advokaten i byen. Beryktet.
Liket ble funnet tirsdag. Kontoret var stengt mandag.
Han kan ha kommet på fredag, gjemt seg til vaskefolka gikk, -
- så hatt fri bane med Gould lørdag, søndag og mandag.
Se.
Han var bundet, høyrearmen fri. Han ble gitt en slakterkniv.
- Se vekten. - Et pund kjøtt fra egen kropp.
"Ett pund kjøtt fra egen kropp. Intet mer, intet mindre."
"Ikke brusk, ikke ben, kun kjøtt." Kjøpmannen i Venedig.
"Med dette gjort, så fritt han kunne gå."
Den stolen var gjennomtrukket av svette.
Morderen ville at Gould skulle ta seg god tid, -
- og bestemme hvilket kutt han skulle ta først.
Tenk deg det. Du har en pistol mot hodet.
Hvilken del av kroppen kan du klare deg uten?
Sideflesket. Skjære sidene av sin egen mage.
La oss ta en ny titt på disse. Liket er der, men overse det.
Rediger vekk det første sjokket du fikk.
Trikket er å finne en ting, én detalj, og så fokusere på den.
Til den er fullstendig vurdert som spor betraktet.
- Jeg henter en øl til. ØI? - Vin, takk.
- Han preker. - Straffer.
Syndene ble brukt i middelalderske prekener.
Syv dyder, syv dødssynder, brukt som læringsverktøy.
Som i "Prestens historie" og Dante.
- Du har lest dem? - Ja.
Deler av dem. Husker du i "Skjærsilden", -
- der Dante og kompisen hans sjekker ut alle synderne?
- De syv avsatser i Lutrelse. - Ja, nettopp.
Men der kommer stolthet først, ikke forslukenhet.
La oss anse disse bøkene som morderens inspirasjonskilde.
Prekenene handlet om å gjøre bot for sine synder.
Disse drapene er en slags tvungen, falsk anger.
Som når du angrer dine synder, men ikke fordi du elsker Gud.
Men har en pistol i fjeset.
- Ingen fingeravtrykk. - Niks.
- Forbindelser mellom ofrene. - Niks.
- Og ingen vitner av noe slag. - Noe som jeg ikke skjønner.
For kødden måtte jo komme seg ut igjen.
I store byer er det en vitenskap å passe sine egne saker.
For å unngå voldtekt, lærer de først: Aldri rop hjelp.
Ingen reagerer på hjelp. Skrik "brann!", så kommer de.
Det er sjukt.
Han må ha lagt igjen en brikke til, for puslespillet.
Takk for praten, men jeg må sove. Gå en tur med hundene.
Ville bare tilfredsstille nysgjerrig- heten min. Jeg slutter til helgen.
Faen, vent litt.
Goulds kone var ute av byen da det skjedde.
- Dette betyr at hun så noe? - Hva om det er en trussel?
Hun er trygt plassert, noe hun ikke var alt for glad for.
Hva om det ikke er hva hun så, -
- men hva hun kan se, men ikke har fått sjansen til?
- Ja, ålreit. Hva? - Jeg vet ikke.
Men det er den ene tingen.
Jeg skriver oss inn.
Vi må treffe fru Gould.
Fru Gould?
- Fru Gould, jeg beklager. - Jeg skjønner ikke.
Du må nok ta en titt på hvert av disse bildene, meget nøye.
Om du kan se noe merkelig, noe på feil sted, hva som helst.
Jeg ser ingen ting. Vær så snill, jeg orker ikke!
Okei.
Det må skje nå. Noe vi kan ha oversett.
Vent.
- Hva? - Her.
Det maleriet, det er opp ned.
Dere har ikke flyttet på det?
Nei. De bildene ble tatt før rettsteknisk undersøkelse.
Ingen ting.
Noe må det være.
- Han flyttet opphenget. - Jepp.
Hva faen er det for no'?
En springkniv.
Pokker!
Noe må det være.
Han malte ikke det forpulte bildet.
Nei. Det er oss han puler, det er hva han gjør.
- Se her, dette er oss. - Vent litt nå.
- Somerset går på veggen. - Vent litt nå.
- Du fleiper. - Ring fingeravtrykk-laben.
Helt ærlig... Har du sett no' lignende?
Nei.
Mønsteret viser
Jeg veit ikke jeg. Jeg mener han er sprø nok.
Det passer ikke inn. Han vil ikke stoppe.
Særinger der ute gjør onde ting som de egentlig ikke vil.
"Stemmene fikk meg til å gjøre det."
"Jodie Foster fikk meg til å gjøre det."
Det kan ta tre dager å finne et par.
Kanskje dere vil krysse fingrene et annet sted.
Du mente det du sa til fru Gould om å ta denne fyren, ikke sant?
Skulle ønske jeg fremdeles tenkte som deg.
Hva i helvete er det du mener at vi gjør?
Plukker opp restene.
Vi samler inn alle bevis, tar alle bilder og prøver, -
- skriver ned alt, noterer tidspunktet.
- Er det alt? - Det er alt.
Legger alt i fine bunker og arkiverer det.
I et lønnlig håp om at det kommer til bruk i en rettssal.
Finner diamanter på en øde øy, -
- sparer på dem i tilfelle vi blir reddet.
Pisspreik.
De mest lovende spor leder som regel bare til andre.
Så mange lik blir trillet vekk uten hevn.
Ikke prøv å fortelle meg at du ikke fikk tenning i kveld.
Jeg så deg. Vi er på vei.
Torsdag
Våkne, solstråler. Vi har en vinner.
Han bruker navnet Victor, men heter egentlig Theodore Allen.
Avtrykkene hans var på åstedet. Han er alvorlig sinnslidende.
Han hadde en meget streng kalvinistisk oppdragelse.
Et sted på veien bomma de.
Victor rotet med dop, væpnede ran og overfall.
Sonet for voldtektsforsøk mot en mindreårig.
Advokaten fikk ham løslatt fort.
Advokaten var Eliot Gold, "grådighet"-offeret.
Vi setter en stopper for dette i dag, mine damer og herpes.
Victor har vært ute av syne en stund, men vi har en adresse.
- Du kjøper ikke dette? - Lyder ikke som vår mann.
- Ikke spør meg. - Vår morder mener mer enn det.
- Har du noensinne blitt skutt? - Aldri i mine 34 år. Bank i bordet.
Bare trukket revolveren tre ganger og ment å bruke den.
Aldri trukket av, ikke én gang. Og du?
Ja, men jeg har aldri stoppet en kule.
Men jeg trakk revolveren, en gang. Har skutt én gang.
Første gangen på slikt. Vi var en bakhåndsgruppe.
Jeg var ganske skjelven da vi gikk inn. Jeg var helt fersk.
Sparket inn døra til en junkie, og kødden fyrte.
En spaner ble truffet i armen.
Gud bedre, hva het han da?
Han snurret som en snurrebass. Nei, mer som i sakte film.
Jeg husker å sitte i sykebilen...
Og... Vel, han døde der og da.
Hva var det han het igjen?
Spesial går foran 'forskerne.
De elsker sånt no'.
Politi!
Rent!
God morgen, kjære.
Opp og stå, din grisepikk! Nå!
Opp, din drittsekk!
Å, dra meg så langsomt! 'Forskerne!
Victor?
- Hva faen? - Det er bare Victor.
- Ring etter en sykebil. - Likbil, ville nå jeg si.
- Ring etter rettsteknisk. - Få ut folka dine.
- Ingen rører noe som helst. - Det ligner en jævla voksdukke.
Dovenskap.
- Å dæven. - Pokkers.
Disse bildene er datert for tre dager siden.
Dette må være det første. Se.
Datert akkurat et år siden.
Jeg har hårprøve, avføringsprøve. Piss, fingernegler.
- Han ler av oss. - Du fikk det du fortjente.
Han lever! Kuksleikern lever!
Våpnene unna! Få fart på den sykebilen!
- Han spiller spill. - Ikke kødd a.
Vi må glemme følelsene våre.
- Konsentrere oss om detaljene. - Jeg, et følelsesmenneske?
- Hører du hva jeg sier? - Ja, jeg hører deg.
Hva driver du på med? Sperret åsted, stikk.
Jeg har rett til å være her. Jeg er fotograf for UPI.
- Har faen lov til å være her. - Stikk!
- Jeg har bildet ditt, mann. - Ja da, ja da.
Etterforsker Mills. M-i-l-l-s. Drit å dra.
- Du kan stave! - Faen ta deg!
Åssen kommer de så kjapt?
Betaler snut for opplysninger. Og de betaler bra.
Hei, unnskyld.
- De irriterer meg så grønnjævlig. - Det er greit.
Det er imponerende å se et følelsesmenneske i arbeid.
Et år urørlig i følge svekkelsen i muskler og rygg.
Blodprøver viser et lunsjbord av medisiner i systemet hans.
Også antibiotika, vel for å hindre sårene i å bli betente.
Har han prøvd å snakke eller kommunisere på noe vis?
Selv om hjernen hans ikke var mos, noe som den er, -
- så tygde han vekk tungen for lenge siden.
Er det overhodet ingen sjanse for at han overlever?
Han ville dø av sjokk stakk du en lommelykt i øynene på ham.
Mer smerte og lidelse enn noen jeg har sett, med noen unntak.
Og fremdeles har han helvete i vente. God natt.
Hallo, W illiam. Det er Tracy.
Tracy? Er alt i orden?
Jo da, alt er i orden.
- Hvor er David? - Han er i dusjen.
Jeg beklager å ringe deg.
Å, det er helt greit. Hva kan jeg hjelpe deg med?
Jeg trenger noen å snakke med.
Tror du at du kunne møte meg et sted i morgen tidlig?
Jeg skjønner ikke.
Jeg føler meg teit.
Men du er den eneste jeg kjenner her.
Hvis du kan, så bare gi meg en ring, okay?
- God natt. - God natt.
Fredag
Jeg mener... Du kjenner denne byen godt.
Du har vært her så lenge.
Den kan være et tøft sted.
Vet ikke hvorfor jeg ba deg komme.
Snakk med ham om det. Fortell ham åssen du føler det.
Jeg kan ikke. Jeg kan ikke være en byrde. Spesielt nå.
Jeg blir nok vant til ting, ikke sant?
Jeg ville snakke med noen som har bodd her lenge.
Oppe i nord er det helt andre omgivelser.
Fortalte David deg at jeg underviste i femte klasse?
Ja, han nevnte det.
Jeg har sett på skoler.
Men tilstandene her er forferdelige.
Hva med privatskoler?
Jeg vet ikke.
Si hva som egentlig plager deg.
David og jeg skal ha barn.
Å, Tracy.
Jeg tror ikke jeg er den du skal snakke med om det.
Jeg hater denne byen.
Jeg hadde et forhold en gang. Det var nesten et ekteskap.
Vi ble gravide.
Dette var for lenge siden.
Jeg husker jeg sto opp en morgen og gikk på jobb.
Den første dagen etter at jeg visste om graviditeten.
Jeg kjente denne redselen for første gang, noensinne.
Jeg tenkte: Hvordan kan jeg bringe barn inn i en slik verden?
Hvordan kan en person vokse opp med alt dette rundt seg?
Jeg sa til henne at jeg ikke ville ha det.
I løpet av de neste ukene overbeviste jeg henne.
Jeg vil ha barn.
Jeg kan si deg det, at... Jeg vet... Jeg mener...
Jeg er overbevist om at jeg tok rett avgjørelse.
Men hver dag ønsker jeg at jeg tok et annet valg.
Hvis du ikke beholder barnet, jeg mener, er det valget ditt, -
- så fortell ham aldri at du er gravid.
Men bestemmer du å ha barnet, -
- så skjem bort den ungen så mye du bare kan.
Det er omtrent det råd jeg kan gi deg, Tracy.
Jeg må dra.
Takk skal du ha.
Forslukenhet. Grådighet. Dovenskap.
Misunnelse. Vrede. Stolthet. Begjær.
Victors husvert sier det lå kontanter i postkassen -
- den første i hver måned.
Sitat:
"Jeg hørte aldri en klage fra leieboeren i leilighet 306."
"Og ingen klaget på ham. Beste leieboer jeg har hatt."
En husverts drøm. En paralysert leieboer uten tunge.
- Som betaler punktlig. - Jeg er kvalm av å vente.
- Det er jobben. - Hvorfor er vi ikke der ute?
Må vi sitte her og råtne og vente på at gærningen slår til igjen?
"Gærningen" er undervurderende. Ikke gjør den feilen.
Han er sprø.
Akkurat nå danser han sikkert rundt i bestemoras underbukser.
Jøssda, mens han smører seg med peanøttsmør.
Jeg tror ikke det.
- Hellet hans vil ta slutt. - Han er ikke avhengig av hell.
Vi kom akkurat et år etter at han bandt Victor til sengen.
- Han ville det slik. - Det vet vi ikke sikkert.
Å jo. Den beskjeden han la igjen... De første ordene fra ham.
"Lang er den vei, og hard, som fra helvete fører mot lys."
- Faen ta ham. Hva så? - Han har rett, så langt.
Tenk viljestyrken som trengs for å holde noen bundet et år.
Til å skjære av hånden hans og plante fingeravtrykk med den.
Til å plassere katetere i genitaliene hans.
Denne karen er metodisk, presis, og verst av alt, tålmodig.
Han er et kokkohue.
Om kødden har lånekort på biblioteket, så er han ikke Yoda.
- Har du penger? - Jeg har femti dollar.
Jeg foreslår en tur i felten.
Vi lager en liste. Øverst setter vi "Skjærsilden", -
- "Canterbury Tales". Bøker med de syv dødssynder å gjøre.
Hva ville han studere for å gjøre det han har gjort?
Jack the Ripper, for eksempel.
- Hvor skal vi? - Bibliotek.
Gratis kuponger. Avslagskuponger.
Må ha fått minst femti pålegg under siste inspeksjon.
Setter du deg overfor meg? Folk kan tro vi har stevnemøte.
Gi meg pengene dine.
Du får dette, men jeg burde få vite hva det er vi gjør.
Somerset. Åssen går det? Ventet ikke en ménage à trois.
Ta det med ro. Sett deg.
Jeg gjør dette bare for deg, det er en stor risk å ta.
- Vi gjør det enkelt og greit. - Det er en avtale.
Omtrent en time.
Jepp, bare forsyn deg.
Det var jo penger på rett sted.
Jepp.
Ålreit. Med å si dette, stoler jeg mer på deg enn de fleste.
Fint, for det er rett før jeg drar til deg.
Fører vel ikke til noe, men vi har ingenting å tape på det.
Fyren i pizzeriaen er en venn fra Byrået.
Hvem, stinkulf?
Byrået har koblet seg inn på biblioteksystemet og notert.
- Fastlagt bøter? - Nei, oversikt over lesevaner.
Spesielle bøker er merket. Bøker om atomvåpen. "Mein Kampf."
Alle som låner en merket bok får dataene overført til FBI.
Åssen er dette lovlig?
Lovlig - ulovlig... De betegnelsene gjelder ikke.
Informasjonene kan ikke brukes direkte. Bare som en ledetråd.
Du får ikke lånekort uten legitimasjon -
- og en nylig telefonregning.
- Så de kjører listen vår? - Nettopp.
Vil du vite hvem som leser "Skjærsilden", "Tapte Paradis" -
- og "Helter Skelter", forteller FBIs datamaskiner oss det.
Det kan kanskje gi oss et navn.
En skoleelev som skriver stil om krim fra dette århundret.
I det minste er du ute av kontoret. Få deg en hårklipp.
- Hvordan visste du om dette? - Det gjør jeg ikke. Ikke du heller.
"Den guddommelige komedie."
"Katolisismens historie." "Mordere og galninger."
"Moderne drapsetterforskning." "Med kaldt blod."
- "Om menneskets bindinger." - Det er ikke det du tror.
- Marquis de Sade. - Marquis de Sade.
- St. Thomas Aqua... - St. Thomas Aquinas. Der.
Han skrev om de syv dødssynder. Er det alt?
Ja.
- La oss prøve det. - Jonathan Doe?
Vi er sikre på det navnet?
Du så det. John Doe. (John Doe = ukjent person.)
Vil du tilbake, så vil jeg tilbake.
La oss ta en titt på ham. Prate med ham.
- Dette er sprøtt. - Vi skal bare prate med ham.
"Unnskyld, min herre, er De tilfeldigvis en seriemorder?"
Du snakker. Sett den glatte tungen din i arbeid.
Har du snakket med kona mi?
Idiotisk. Charlies forpulte engler.
Et navn fra en datamaskin.
Mills.
- Er du truffet? - Nei.
Han går ned!
Femte etasje!
Mamma!
Politi. Er det en utgang bak? Lås døren din.
Kom dere vekk fra den faens gangen, vennligst.
Ned!
Ned for faen!
Pokker ta!
Kom dere unna, for faen! Vekk!
- Hvor skal du? - Jeg går inn.
Nei, vent.
- Han faen meg skjøt på oss! - Du kan ikke gå inn.
- Vi må ha ransakelsesordre. - Vi har skjellig grunn. Kom.
Åssen fant vi frem hit? Vi kan ikke si noe om Byrået.
Vi har ingen grunn til å være her. Vil du høre etter?
- Ligg unna, for faen! - Ålreit, beklager.
Bare hør etter et øyeblikk.
Vi vil ikke kunne reise anklage.
Den bedritne fyren går fri, er det det du vil?
Før vi har skaffet en ransakelsesordre... Faen. Nei.
Vi må ha grunn til å banke på. Tenk over det.
Okei?
Okei. Du har rett, jeg er helt tulling.
Har du rett, så har du rett.
Ingen grunn til å diskutere.
Hvis du ikke kan fikse den der.
Din teite hor...
Hvor mange penger æ're igjen?
Jeg så at han fyr'n var ute da dem morda skjedde. Jeg...
- Ringte Somerset. - Riktig.
Han fyr'n var skummel, og et av mordene skjedde rett her borte.
- Resten fortalte jeg deg. - Jeg har hele fortellingen din.
Få underskriften hennes. Du må underskrive.
Bra.
Du var flink.
- Jeg gjorde som du sa. - Her. Få deg noe å spise.
Alle holder seg utenfor.
Victor.
Ville Bill's Lær
Faen!
Begjær
Somerset!
- Vi hadde ham. - Hva er det du sier?
Den forpulte fotografen på den forpulte trappen.
Vi hadde ham, og lot ham slippe unna.
- Du er sikker på det var ham? - Japp. Bra. Send den ut.
Ingen sjekkhefter, avtalebøker, adresser. Kun denne kvitteringen.
Fortsett å lete!
Se her. Den var under sengen. De eneste pengene hans?
Vi har pengene hans. Det liker jeg.
Dette vil du ikke tro. Vi har ikke funnet et eneste fingeravtrykk.
Stemmer, jeg tror deg ikke. Fortsett å lete.
- Vi kunne trengt flere folk. - Jeg gjør så godt jeg kan.
Det er 2000 notisbøker her, hver av dem på 250 sider.
Hva med drapene?
"Hvilke sjuke, dukker vi er."
"Hvilken kvalmende scene vi danser på."
Hvilken glede, danse og pule. Ikke en bekymring i livet.
Å ikke vite at vi er ingenting. Vi er ikke hva vi var ment å være."
Vent, det er mye mer.
"På undergrunnen i dag snakket en mann til meg.
Om løst og fast, en ensom mann som snakket om været og sånt.
Jeg prøvde å være høflig.
Men jeg begynte å få vondt i hodet av banalitetene hans.
Jeg merket det nesten ikke, men plutselig spydde jeg på ham.
Han var ikke særlig glad, og jeg greide ikke å stoppe å le."
Ingen datoer. Står i hyllene uten noe spesielt system.
Bare tankene hans helt ut på papiret.
Ser ut som et livsverk.
Med 50 mann på 24-timersvakter vil det likevel ta to måneder.
Jeg skjønner.
Telefon?
Folkens, stille!
Jeg beundrer dere.
Vet ikke hvordan dere fant meg, men jammen ble jeg overrasket!
Jeg får mer og mer respekt for dere for hver dag som går.
Vel, takk skal du ha, John. Jeg skal si deg...
Jeg får omjustere tldsskjemaet på grunn av dagens tilbakeslag.
Ville bare ringe og uttrykke min beundring.
Beklager at jeg skadet en av dere, men jeg hadde vel ikke noe valg?
Unnskyld. Skulle sagt mer, men det vil ødelegge overraskelsen.
Vi har det.
Alle sammen tilbake til arbeid.
Du hadde rett. Han preker.
- Drapene er hans preken til oss. - Hør, vi kjenner ham.
Hvem er blondinen?
- Ser ut som en proff. - Kanskje.
Hun har fanget John Does oppmerksomhet.
Ville Bill's Lær
Han hentet den i går kveld.
- Denne mannen? - John Doe. Han haltet.
Hva var det du lagde ham?
Jeg har et bilde. Ganske søt drakt, egentlig.
Jeg trodde han var forestillingskunstner.
Typen som pisser i en kopp på scenen og så drikker det.
- Forestillingskunst. - Nettopp.
- Jeg tok nok for dårlig betalt. - Du lagde denne til ham?
Jeg har lagd sprøere drit enn det.
De har funnet blondinen.
Bildet!
Faens snut!
- Du må flytte på deg. - Jeg skal komme ut, men dere...
- Kom deg til helvete ut av båsen! - Jeg har vært her hele tiden.
Kom igjen, denne veien.
- Gjør noe med musikken. - Vi leter etter fyren.
Dere er fra Drapsavsnittet? Dere bør se dette.
Få denne greia av meg! Å gud, få den av meg!
Få ham ut herfra, nå!
Jeg vil høre det en gang til. Fortell meg det igjen.
Du hørte ikke noe merkverdig, så ikke noe rart?
Nei.
Han spurte meg om jeg var gift. Jeg så han hadde en pistol.
- Hvor var piken? - Hvem da?
Den prostituerte. Hvor var hun?
Noen kommer til stedet ditt og vil ned, få seg litt o la la.
- Da må de snakke med deg. - Ja.
Du så ingen? Med en pakke? Ryggsekk? Noe under armen?
Alle som kommer dit har en pakke under armen.
Noen har kufferter fulle av greier.
Hun bare satt på sengen.
Hvem bandt henne? Du eller ham?
Liker du det du lever av? Alt det du ser?
Nei, det gjør jeg ikke.
Men sånn er livet, er det ikke?
Han hadde en pistol, og gjorde det bare.
Han fikk meg til å gjøre det. Han tok på meg den greia.
Fikk meg til å ha den på meg. Så sa han jeg skulle knulle henne.
Og jeg gjorde det. Jeg knulla henne. Å Gud!
Å Gud, han hadde en pistol i munnen på meg!
Jeg hadde den jævla pistolen ned i halsen! Faen!
Gud, hjelp meg, vær så snill, hjelp meg.
Dette får ingen lykkelig slutt. Det er ikke mulig.
Får vi tak på ham, så.
Får vi tak på John Doe, og han viser seg å være fanden sjæl, -
- så er det mulig det svarer til forventningene våre.
Men han er ikke fanden. Han er bare en mann.
Du kjefter og klager og sier disse tingene til meg.
Hvis du tror du forbereder meg på tøffe tider, så takk, men...
Men du må absolutt spille helt. Du vil være et forbilde.
Folk vil ikke ha forbilder, de vil spille Lotto og se på tv.
Åssen ble du slik? Jeg vil vite det.
Ikke på grunn av én ting, det kan jeg si.
Fortsett.
Jeg klarer ikke å leve et sted -
- der man dyrker og pleier apati som om det var en dyd.
- Du er ikke bedre selv. - Det sa jeg ikke heller.
Helvete, jeg skjønner det. Apati er en løsning.
Det er lettere å gjemme seg i dop enn å klare livet nyktert.
Det er lettere å stjele enn å tjene seg til ting.
Det er lettere å denge ungen enn å oppdra den.
Kjærlighet koster. Krever anstrengelse, arbeid.
Vi snakker om mentalt syke. Om forpulte sprøinger.
Nei, det gjør vi ikke. Vi snakker om hverdagsliv.
- Du kan da ikke være så naiv. - Drit å dra.
Du burde høre deg selv. Jøssda, du sier -
- problemet er at folk ikke bryr seg.
Bryr ikke jeg meg? Vrøvl. Vet du hvorfor?
- Bryr du deg? - Det kan du banne på!
- Du vil gjøre ditt. - Hva som helst. Poenget er -
- at du ikke slutter fordi du tror de tingene du sier.
Du vil tro på dem, fordi du slutter.
Og vil at jeg skal være enig, si: Du har rett, alt er jævlig.
Et helvetes rot. Vi burde alle flytte på det forpulte landet.
Men det vil jeg ikke. Jeg vil ikke si det.
Jeg er ikke enig med deg.
Jeg kan ikke.
Jeg drar hjem.
Men takk skal du ha.
Jeg elsker deg. Masse.
Jeg vet det.
Søndag
911, hva gjelder det? Kan du gjenta det?
Jeg har gjort det igjen.
Stolthet
- Hva har vi her? - Sovepiller.
Limt fast i den ene hånden. Telefonen limt fast i den andre.
Ser du hva han gjorde?
Han skar henne opp. Så bandasjerte han henne.
Ring etter hjelp, så overlever du.
Men du kommer til å være skamfert.
Eller gjør en ende på problemene dine.
- Han skar nesen av henne. - For å peke nese til henne.
Og det gjorde han helt nylig.
Jeg har bestemt meg for å bli til dette er ferdig.
En av to ting skjer. Enten får vi tak på John Doe, -
- eller han dreper sine syv og saken blir aldri avsluttet.
Ikke gjør meg noen tjeneste. Ellers takk, jeg klarer meg.
La meg få være partner et par dager til. Gjør meg den tjenesten.
Du visste jeg ville si ja. Her er vi.
Din kone ringte. Få deg en telefonsvarer.
Etterforsker?
Etter dette så drar jeg.
- Ingen stor overraskelse. - Etterforsker!
Du leter etter meg.
Ikke faens rør deg. Ned på gulvet.
- Hold unna! - På gulvet for faen!
- Jeg kjenner deg. - Nå. Kom deg ned.
- Legg deg på magen. - Din drittsekk. Nå!
Helt ned. Helt ned, din kødd.
Fortere, kødden! Nå!
Nesa i gulvet.
Hva faen er dette?
Jeg vil gjerne snakke med advokaten min, vennligst.
Pokker ta!
Han skjærer huden av fingertuppene.
Derfor fant vi ikke avtrykk i leiligheten hans.
- Han har gjort det en stund. - Og bankkontiene? Våpnene?
Blindspor. Ingen kreditt-info. Ingen arbeidsforhold.
En fem år gammel konto åpnet med kontanter.
Vi har prøvd å spore møblene.
Alt vi vet om han er at han er uavhengig, rik, -
- godt utdannet, og fullstendig gal.
Fordi han har valgt å være John Doe.
- Når kan vi forhøre ham? - Aldri. Han skal i retten.
Helt vilt at han melder seg. Virker fullstendig meningsløst.
Men her er han. Det skal vel virke meningsløst da.
Han er ikke ferdig.
Han pisser oss i trynet, og vi bare tar i mot.
For første gang er du og jeg fullstendig enige.
- Han vil ikke bare holde opp. - Så hva faen skjer?
Han er to mord unna fullbyrdelse av mesterverket sitt.
Vi får vente og høre hva han sier.
Min klient sier det er to lik til. To offer til, gjemt unna.
Han vil ta Etfrsk. Mills og Somerset til likene, bare dem.
- Presis klokken seks, i dag. - Hvorfor oss?
Han sier han beundrer dere.
Det er en del av spillet.
Godtar de ikke tilbudet, vil de to likene aldri bli funnet.
Jeg er lysten på å la dem råtne.
Vi har ham. Låst inn nedenunder. Ferdig sak.
Han får gratis opphold, kabel-tv.
Kona mi har ikke kabel-tv. Hvorfor diskuterer vi dette?
Nei. Noe stinker. Og han her... I 3000 dollar-dressen din, -
- og det gliset. Forhandler for den drittsekken. Jeg liker det ikke.
Loven krever at jeg tjener mine klienter på best mulig måte.
- Vi gjør ingen avtaler her. - Min klient gjør oppmerksom på -
- at hvis dere ikke godtar det, vil han hevde sinnssykdom.
La ham bare prøve. Det skulle jeg likt å se.
Med så ekstreme drap kan jeg få ham av kroken på slikt grunnlag.
Jeg lar ikke denne tiltalen skli ut.
Godtar dere avtalen på hans premisser, -
- vil han avgi full tilståelse og erkjenne seg skyldig her og nå.
Det er deres sak. Dere avgjør.
Full tilståelse. Jeg er med.
Det må være dere begge.
Påberoper han seg sinnssykdom, har vi denne samtalen som bevis.
På at han driver utpresning.
Min klient minner om at det finnes to døde til.
Pressen vil elske å oppdage at politiet ikke bryr seg om -
- å finne og begrave dem.
- Hvis det nå finnes to døde til. - Lab-rapporten kom.
De sjekket Does klær og negler. De fant blod fra Does fingre.
Blod fra kvinnen han skar opp ansiktet til.
Og blod fra en tredje person som ennå ikke er identifisert.
Dere kommer til å ha med dere en ubevæpnet mann.
La oss gjøre oss ferdige.
Sprekker skallen på John Doe, og det flyr ut en UFO, -
- så vil jeg du skal være forberedt på det.
Det skal jeg.
Om jeg skjærer av meg en bryst- vorte, dekker forsikringen det?
Antar det. Hadde du vært mann nok til å kreve erstatning, -
- skulle jeg kjøpt deg en ny selv.
Jeg kommer så sent hjem at kona tror vel jeg har noen på si.
- Vet du... - Ja.
Hva?
Ødelegger denne vinden for oss?
Hvem er du, John? Hvem er du egentlig?
Hva mener du?
Hva kan det skade nå å fortelle oss om deg selv?
Det betyr absolutt ingenting hvem jeg er. Til venstre her.
- Hvor skal vi? - Det får du se.
Vi skal ikke bare hente to lik til, ikke sant?
Det er ikke sjokkerende nok. Du har jo avisene å tenke på.
Vil man ha folk til å høre etter, kan man ikke bare -
- tappe dem på skulderen lenger. Du må bruke slegge.
Da får du deres fulle oppmerksomhet.
Hva er så spesielt med deg at folk burde høre på deg?
Jeg er ikke spesiell.
Jeg har aldri utmerket meg på noe vis.
Men det jeg gjør nå, gjør det. Mitt verk.
- Verket ditt, John? - Ja.
Tja, jeg ser ikke noe spesielt ved det, John.
- Det er ikke sant. - Jo.
Alt dette arbeidet på to måneder, og ingen bryr seg, -
- eller gir fem øre for det, eller husker det en gang.
Du ser ikke hele verket ennå.
Men når det er gjort, når det er ferdig, -
- så vil det være...
Folk vil knapt nok forstå det. Men de kan ikke klare å nekte.
Kunne tullingen vært mer svevende?
Som hovedplan betraktet...
Kan knapt vente til du ser det. Det vil virkelig bli noe.
Jeg skal stå ved siden av deg. Så husk å si fra når det skjer.
- Jeg vil ikke gå glipp av det. - Ta det med ro. Det gjør du ikke.
Du vil ikke gå glipp av en eneste ting.
- Hva er så morsomt? - Det er ikke langt igjen nå.
Det er noe jeg har lurt på. Kanskje du kan hjelpe meg.
Når en er gal, som du tydeligvis er, vet du da at du er gal?
Kanskje du leser, runker i din egen dritt...
Stopper du da opp og sier:
"Dæven, det er forbløffende så forpult gal jeg er!"?
Gjør sånne som deg det?
Det passer deg best å plassere meg som gal.
Det passer som hånd i hanske.
Det er ikke noe jeg ville forvente du skulle akseptere.
Men det er ikke noe jeg valgte. Jeg ble valgt.
Jeg tviler ikke på at du tror det.
Men det virker som du overser en selvmotsigelse.
- Og det er? - Glad du spør.
Hvis du ble valgt, la oss si av en høyere makt, -
- og dine hender tvunget til det, -
- så virker det rart at du fikk slik glede ut av det.
Du nøt å torturere disse menneskene.
Det passer liksom ikke inn med martyrrollen, gjør det?
John?
Jeg betviler jeg nøt det mer enn Mills ville nyte -
- en stund alene med meg i et rom uten vinduer.
Ville du like å få skade meg uten å bli straffet for det?
- Det ville jeg aldri gjøre. - Kun på grunn av konsekvensene.
Men det er i øynene dine.
Det er ikke noe galt ved at man har glede av arbeidet sitt.
Jeg benekter ikke min lyst til å vende hver synd mot synderen.
Jeg trodde alt du gjorde var å drepe uskyldige mennesker?
Uskyldige? Skal det være morsomt?
En smellfet mann. Nesten ikke i stand til å stå en gang.
Du hadde pekt ham ut for venner så dere sammen kunne le av ham.
Hadde du spist når du så ham ville du ikke fått ned maten.
Så advokaten. Dere må ha takket meg for det i all hemmelighet.
En mann som viet sitt liv -
- til å skaffe penger ved å lyve med hvert åndedrag han dro, -
- for å holde mordere og voldtektsmenn ute på gatene.
- Mordere? Som deg selv? - En kvinne så skitten innvendig -
- at hun ikke kunne leve videre -
- hvis hun ikke var vakker på utsiden?
En doplanger. En pederast, faktisk.
La oss ikke glemme den sykdomsspredende hora.
Bare i en slik møkkete verden -
- kunne du si at de var uskyldige uten å være tåpelig.
Men det er poenget.
Vi ser en dødssynd på hvert gatehjørne, i hvert eneste hjem.
Og vi tolererer det, fordi det er vanlig.
Vi tolererer det morgen, middag og kveld.
Vel, ikke nå lenger.
Jeg har satt et eksempel.
Og det jeg har gjort vil bli tenkt over og studert -
- og etterfulgt for all tid.
Jøssda.
Stormannsgalskap.
- Du burde takke meg. - Hvorfor det, John?
Fordi du kommer til å bli husket etter dette.
Eneste grunn til at jeg er her nå, er at jeg ville være det.
Nei. Vi ville tatt deg før eller siden.
Hva holdt dere på med da? Så tiden an? Lekte med meg?
Lot fem "uskyldige" mennesker dø, -
- inntil dere fant tiden inne til å utløse fellen?
Hva var de ugjendrivelige bevis dere skulle bruke mot meg, -
- like før jeg kom gående og rakte hendene i været?
John, ro deg ned. Jeg husker at vi banket på døren din.
Det stemmer. Og jeg husker at jeg knuste fjeset ditt.
Du er i live bare fordi jeg ikke drepte deg.
- Ålreit, sett deg tilbake. - Jeg sparte livet ditt.
Husk på det når du ser deg i speilet resten av livet ditt.
Resten av det livet jeg tillater deg å ha.
Sett deg tilbake, forpulte gærning! Hold den bedritne kjeften din!
Du er ingen Messias. Du er ukas film. En forpult t-skjorte, toppen.
Ikke be meg synes synd på dem.
Ikke mer enn de tusenvis som døde i Sodoma og Gomorra.
Mener du å si med det, John, at du utførte Herrens verk?
Herrens veier er uransakelige.
Vi skal til de høyspent-tårnene.
Jeg ser det, klokka 9. Følg den veien.
Her er ikke noe bedritent bakhold. Ikke noe som helst her ute.
De kommer opp bak oss om to minutter. Gå veldig høyt.
Om tretti sekunder tar du østover, på mitt signal.
Jeg tar ham.
Kom deg ut.
Langsomt.
Stopp.
Stå der.
Hva har du?
En død hund.
Jeg gjorde ikke det.
- Hva er klokken? - Hvorfor?
Jeg vil gjerne vite det.
7.01.
- Like før. - La oss gå og ta en titt.
Det er denne veien.
Ned.
Pass ham.
Nå begynner han.
Fint vi har litt tid til å prate.
Fyren i rødt. Hold ham i siktet.
Det kommer en skapvogn nedover veien. Nordfra.
Vær klar for alt. Vent på signal fra meg.
Kom deg ut!
Ut!
- Gud bedre da, mann, ikke skyt! - Gå unna.
Snu deg. Hendene på hodet.
Hva skjer?
Hva gjør du her?
Jeg skal levere en pakke til en fyr som heter David.
Etterforsker David Mills.
Ta den. Langsomt.
En kar ga meg 500 dollar for å kjøre den hit.
Han ville den skulle være her 7.00, presis.
Sett den ned.
En eske.
Vi har en eske, ring bombelaget.
Ansiktet mot bilen. Hendene opp.
Snu.
Ålreit. Gå. Av gårde med deg. Gå.
Jeg sender sjåføren ut til fots.
Han er på vei nordover. Få noen til å plukke ham opp.
Tja, jeg vet ikke.
Jeg åpner den.
Når jeg sa at jeg beundret deg, så mente jeg det jeg sa.
Blod.
Du har ordnet deg bra. Du burde være meget stolt.
Hold kjeft, din drittsekk.
California, ligg unna. Ikke kom hit.
Hva dere enn hører, ligg unna.
John Doe holder kortene her.
- Her kommer han. - Kast revolveren din.
- Kunne jeg bare levd som deg. - Hold kjeft. Hva er det du sier?
Jeg prøver å fortelle deg hvor mye jeg beundrer deg -
- og den pene konen din. - Hva?
- Tracy. - Hva faen sier du?
Skummelt så lett en fra pressen kan skaffe opplysninger -
- fra karene på kammeret.
- Hva inni helvete? - Kast revolveren din!
Jeg besøkte hjemmet ditt i morges etter at du hadde gått.
Jeg prøvde å leke ektemann.
Jeg prøvde å få en smak av livet til en vanlig mann.
Kast den!
Det fungerte ikke. Så jeg tok med meg en suvenir.
Det pene hodet hennes.
- Hva er det han snakker om? - Gi meg revolveren.
- Legg vekk revolveren. - Hva var det i esken?
Jeg misunner deg ditt normale liv. Misunnelse er visst min synd.
- Hva e're i esken? - Gi meg revolveren.
- Han har nettopp sagt det. - Du lyver. Din forpulte løgner!
Han vil at du skal skyte ham.
- Si det ikke er sant. - Bli hevnen.
Hun er helt ålreit.
Bli vrede.
- Hun er ålreit! - Dreper du en mistenkt, -
- er alt bortkastet. Han vet det.
Hun tigget om å få leve. Hun tigget om livet.
Og for barnet hun bar.
Han visste det ikke.
Gi meg revolveren, David.
Dreper du ham, -
- så vinner han.
Å gud!
Vi skal ta oss av ham.
Hva han enn måtte trenge.
Hvor kommer du til å være?
I nærheten.
Jeg vil være i nærheten.
Ernest Hemingway skrev.
"Verden er et fint sted, og verd å kjempe for."
Det siste er jeg enig i.